У 2019 році The Insider опублікував кілька десятків розслідувань. Серед іншого нам вдалося знайти ще 8 співробітників ГРУ, пов’язаних з отруєннями в Європі, ідентифікувати вбивцю, який застрелив Хангошвили в Берліні, виявити багатомільярдні статки коханки Шойгу (заробила його на контрактах з МНС і Міноборони), опублікувати розцінки на хабарі чиновникам ФІФА для отримання права на проведення Чемпіонату світу з футболу в Росії і багато іншого. Тут ми публікуємо найцікавіші витяги з 12 головних розслідувань року.
1. Кілер на велосипеді. Як вбивця чеченця в Німеччині пов’язаний з російськими спецслужбами
23 серпня 2019 року, в Німеччині був застрелений Зелімхан Хангошвили, етнічний чеченець з грузинським громадянством. У Росії Зелімхан був оголошений в розшук ще у 2002 році за підозрою в тероризмі, хоча німецькі влада спростувала повідомлення про те, що Москва просила його видати. Коли Хангошвили обідав неподалік від мечеті перед п’ятничною молитвою, вбивця вискочив з-за кущів і зробив три постріли, два з яких припали на голову, а один — в плече. Після цього він скочив на свій електровелосипед, доїхав до річки Шпрее, поклав у пакет свій 9-міліметровий Глок з глушником і кинув у воду. Туди ж він викинув свій парик. На його нещастя це помітили два підлітки, які негайно повідомили про це в поліцію (все-таки це Німеччина). Вже через кілька хвилин він був затриманий поліцією в центрі міста, де намагався загубитися в натовпі туристів. Повідомлялося, що він заперечував свою причетність і вимагав зустрічі з російськими дипломатами (причому консульську допомогу він отримав, хоча ніяких підтверджень його російського громадянства не було.
The Insider, Bellingcat і Der Spiegel вдалося встановити, що реальне ім’я вбивці – Вадим Миколайович Красиков (рід. 10.08.1965), який раніше вже був у Росії в розшуку за вбивство, вчинене схожим чином. У 2013 році він убив у Москві підприємця Альберта Назранова (також з використанням велосипеда), а до цього 4 квітня 2007 вбив іншого підприємця — Юрія Козлова — в маленькому карельському містечку Костомукша. Вбивство в Костомукше він здійснив разом з двома діючими співробітниками «Вимпел» ФСБ.
Безліч фактів підтверджує, що держава покривало Красикова і допомогло організувати вбивство в Берліні. Спочатку він був оголошений у розшук у справі про московському вбивстві, потім розшук був чомусь припинений, Красиков отримав закордонний паспорт на нове ім’я (по якому успішно пройшов кордон), а його дані зникли з усіх російських державних баз даних.
Дивне припинення розшуку Красикова і зникнення інформації про нього з баз даних — лише частина доказів його зв’язків з державою. Так, наприклад, незважаючи на запит Німеччини, Росія не надала жодних даних про Красикова (хоча у розпорядженні влади була і фотографія і відбитки пальців — всього цього достатньо щоб визначити особу вбивці за лічені хвилини).
2. Третій Солберецкий. Як генерал-майор ГРУ Сергєєв керував операцією по отруєнню Скрипаля
The Insider і Bellingcat вдалося встановити справжнє ім’я і подробиці біографії третього отруйника з ГРУ, який (разом з «Петровим» і «Бошировым») брав участь у замаху в Солсбері, а до цього в аналогічному замаху на зброяра в Болгарії. Співробітника, що ховається під іменем «Сергій Федотов», звуть Денис В’ячеславович Сергєєв. І пов’язаний він далеко не тільки з замахом на Скрипалів.
Сергєєв народився 17 вересня 1973 року в невеликому місті Ушарал в Казахстані на кордоні з Китаєм. Потім він служив в армії в Новоросійську, після чого на початку 2000-х років переїхав до Москви, поступив у Військову академію (на сленгу — «консерваторію»), яка готує співробітників ГРУ. Він і сьогодні продовжує жити в Москві з дружиною і дочкою. У 2010 році Сергєєв отримав своє нове ім’я: Сергій В’ячеславович Федотов і отримав на це ім’я закордонний паспорт, випущений в тому ж, нині знаменитому УФМС 770001, де були видані паспорти Мишкину, Чепиге та іншим ГРУшникам.
The Insider і Bellingcat вдалося отримати інформацію про пересування «Федотова» за 2012-2018 роки, географія цих поїздок досить широка, вона включає Західну і Східну Європу, Центральну Азію і Близький Схід.
Судячи по маршруту пересування Сергєєва, який вдалося встановити за допомогою білінгу його телефону, а також, судячи з його дзвінків — він керував операцією по отруєнню в Солсбері і звітував про хід її проведення перед куратором з Москви. Ту ж роль, судячи з усього, він грав ту ж роль і в ході отруєння в Болгарії (докладніше про нього — нижче).
3. Отравительная вісімка. Як ГРУ отруїло підприємця в Болгарії
The Insider і Bellingcat довели причетність співробітників ГРУ до отруєння нервово-паралітичним речовиною болгарського підприємця Омеляна Гебрева (а також його сина і колеги). У новому розслідуванні, проведеному спільно з Der Spiegel, нам вдалося встановити справжні і оперативні імена всіх ГРУшников, які брали участь в цій операції, а також дізнатися обставини і можливі мотиви замаху.
Вдень 28 квітня 2015 року Омелян Гебрев відчув свербіж в очах. Зір стало підводити його, і ніби на екрані старого телевізора він став бачити перед собою яскраві кольорові смужки. Через кілька хвилин він втратив свідомість. На щастя, навколо було багато людей — все це відбувалося в розпал прийому, який Гебрев організував для своїх партнерів. Підприємця негайно госпіталізували. Приблизно в той же час ті ж симптоми відчув його син, який перебуває в іншій частині міста, а також директор компанії Гебрева, який теж знаходився далеко. Єдине, що об’єднувало всіх трьох, — вранці вони були в своєму офісі, розташованому в будівлі готелю «Орбіта» в Софії.
Пізніше (вже в 2019 році) слідчі ідентифікували на записах відеокамер, встановлених на парковці готелю, офіцера ГРУ Дениса Сергєєва (оперативне ім’я — Сергій Федотов). Того самого Сергєєва, який прибув до Британії разом з «Бошировым» й «Петровим» у день отруєння Скрипалів. А лабораторія Гельсінського університету, що спеціалізується на хімічну зброю, змогла виявити в організмі Гебрева сліди двох органофосфатов, які свідчили про те, що підприємця намагалися вбити нервово-паралітичним речовиною, що належить до сім’ї «Новачка». Питання про те, хто стояв за замахом, відпали самі собою. Однак, як вдалося з’ясувати The Insider, Bellingcat і Der Spiegel, Сергєєв був не єдиним виконавцем — усього в операції, судячи з усього, брало участь не менше семи співробітників ГРУ.
Група отруйників, судячи за наявними даними з бази перельотів, приїжджала в Болгарію тричі. Перший раз (це була перша спроба, то підготовка) — в лютому 2015 року. Спочатку прибула трійця у складі: Сергія Федотова (справжнє ім’я — Денис Сергєєв), Сергія Павлова (Сергій Лютенко) і Георгія Горшкова (Петро Борисов). Вони пробули в Болгарії тиждень — з 15 по 22 лютого, одразу після чого їх змінила трійця у складі: Івана Лебедєва (Іван Терентьєв), Миколи Кононихіна (Микола Єжов), Олексія Нікітіна (Олексій Калінін). Вони також пробули близько тижня (з 26 лютого по 8 березня). Їм на зміну прибув Володимир Попов (Володимир Моісеєв), відомий по своїй участі в невдалій спробі перевороту в Чорногорії. Він пробув у Болгарії ще 5 днів — з 6 по 11 березня.
Вдруге група приїжджала вже під час отруєння. Федотов, Павлов і Горщиків прибутку 24 квітня і відлетіли, власне, у день замаху — 28-го.
Третій раз Федотов прилетів в компанії з Данилом Степановим (Данилом Капраловым) 23 травня. Вони провели в Болгарії ще тиждень, причому в останні два дні до них приєднався ще Горщиків. Збіг це чи ні, але в травні Гебреву знову стало гірше, він знову потрапив у госпіталь. Цікава деталь — Данило Капралов крім ГРУшной підготовки також мав кваліфікацію лікаря (що ріднить його з Олександром Петровим (Мишковим), одним з отруйників в Солсбері).
4. Стюардеса спеціального призначення. Як коханка Шойгу заробила мільярди на контрактах з МНС і Міноборони
Минулий міністр оборони Росії Анатолій Сердюков покинув свій пост на тлі корупційного скандалу з участю його коханки Євгенії Васильєвої (обидва, втім, відбулися тоді легким переляком). Нинішній міністр Сергій Шойгу, доак вдалося встановити The Insider, мало чим відрізняється від попереднього. Після початку роману з Шойгу стюардеса Олена Шебунова раптово стала мільярдеркою і на контрактах з МНС і Міноборони заробила собі на особняк на Рубльовці по сусідству з палацом Ротенбергов.
В 1999 році (тоді їй було 26) вона влаштувалася на роботу в ГУП «Харчовик», підвідомчий МНС. «Харчовик» входить в авіазагін міністерства. Спільний син з Шойгу — Данило Сергійович — народився в Олени Шебуновой 6 березня 2001 року. В офіційній біографії міністра цього епізоду немає, він визнає лише дітей від своєї дружини Ірини, з якою живе у шлюбі зі студентських років і має двох доньок, одна з яких — Ксенія — у 18 років купила дві ділянки на Рубльовці, вартістю близько $9 млн. Відносини Олени Шебуновой і Сергія Шойгу підтверджують два джерела The Insider в структурах, близьких до МНС. За їх даними, їх любовний зв’язок тривала до 2017 року.
Після народження першої дитини (з початку роману), Данила, справи Олени Шебуновой пішли в гору. Це можна зрозуміти хоча б подивившись на те, які автомобілі вона купує. Якщо до появи Данила вона їздила на ВАЗ 21083 і старенькій Honda, то майже відразу після купила Mercedes-Benz і золотистий Lexus RX 330. Потім були BMW i3, Toyota Land Cruiser та інші авто. Останнє придбання — Mercedes-Benz GLS 350D 4МАТІС (ринкова ціна близько 6 млн рублів). Судячи з виявлених The Insider штрафів, коханка міністра часто порушує ПДР на Кутузовському проспекті на шляху до своєї квартирі на вулиці Академіка Павлова. Цікавий збіг — ця квартира площею 181 м2 дісталася Шебуновой від Андрія Чижика, співвласника АКЦІОНЕРНОГО товариства «Спеціалізований Забудовник МКСМ», а ця компанія є підрядником МНС.
Головним придбанням Шебуновой стало гігантське маєток в елітному селищі Жуковка вартістю 1,5 млрд рублів, по сусідству з олігархами Ротенбергами. На ділянці землі, вкритій лісами, розташовується кілька будинків — особняк господині, будинок для прислуги і гараж з безліччю автомобілів. Туди зручно добиратися від квартири Шебуновой у Рубльовського шосе.
Земельна ділянка їй дістався у власність від Михайла Кочеткова, одного з найбільших підрядників Міністерства оборони Росії. Кочетков володіє ТОВ «Холдинг ОСК Груп», яка отримує підряди від Головного військово-будівельного управління № 4 Міноборони. Всього ж ця фірма і дві інші, теж контрольовані Кочетковим, встигли освоїти понад півмільярда бюджетних рублів. Ринкова вартість одного тільки ділянки, за оцінкою «Відкритих Медіа», повинна бути не менше 600 млн рублів. Разом з будинком і всією інфраструктурою ринкова вартість цих володінь повинна перевищувати мільярд рублів.
Свої мільярди Шебунова заробила на угодах зі структурами Шойгу. Так, наприклад, її компанія освоїла 3 млрд рублів на будівництво військових містечок. У 2014 році Шебунова стала співвласником петербурзького ТОВ «Спецстройконструкция». У тому ж році підприємство взяло в лізинг у ЗАТ «Спецбуд-Лізинг» виробничі лінії для виготовлення легких сталевих конструкцій. («Спецбуд-Лізинг», дочірнє підприємство ФГУП «ГВСУ № 14», підвідомчої Міноборони). Після цього фірма Шебуновой стала постачати того ж військовому відомству (але вже через інший ФДУП — «ГВСУ № 12») оздоблювальні матеріали для будівництва військових містечок. Виступивши тим самим лише «прокладкою» між двома військовими підприємствами.
Як з’ясувалося в результаті процесу в Арбітражному суді, по лізингу компанія зі структурами Міноборони при цьому навіть не розплатилася. Але до того часу Шебунова вже встигла вийти з числа засновників ТОВ. Зараз 100% фірми, яка перестала платити за оренду офісу, записані на якогось Шерзода Мелиева. Людина з таким ім’ям працює в Петербурзі таксистом.
Держконтракти отримують і інші афілійовані з Шебуновой компанії. До серпня 2018 року їй належали 30% в ТОВ «Ліфтові інновації». На послугах московського Центру управління міським майном та іншими держустановам воно отримало 60 млн рублів. Також Шебуновой було засновано (і ліквідоване восени минулого року) ТОВ «Фениксконсалтгрупп». Директором у неї працювала Наталія Бондаренко, яка через свою фірму «АФК» надає послуги з прибирання приміщень та прилеглої території гуртожитків Академії управління МВС Росії (342 тисячі рублів).
За підрахунками The Insider, за час відносин з Шойгу пов’язані з Оленою Шебуновой фірми виручили на операціях з Міноборони і МНС як мінімум 6,5 млрд рублів. Таким чином, улюблена жінка Шойгу побила рекорд коханки Сердюкова: збиток від дії Васильєвої оцінювався «лише» у 3 млрд.
5. Ліга Путіна. Як Москва фінансувала італійських націоналістів
The Insider разом зі своїми партнерами Bellingcat і BuzzFeed розповів про підозрілих поїздки в Росію помічників Маттео Сальвини — віце-прем’єра Італії та лідера вкрай правої партії «Ліга Півночі». Джанлука Савоини і Клаудіо д’аміко по черзі літали до Москви по кілька разів на місяць, причому назад воліли повертатися чартерними рейсами. Одним з можливих пояснень цього може бути транспортування великих сум готівкою (з більш ранніх публікацій італійських ЗМІ відомо, що Савоини, надаючи послуги лобістам інших країн, що раніше вважав за краще отримувати кошти саме готівкою, як би старомодно це сьогодні виглядало).
У наступній частині розслідування ми розповіли нові подробиці про операцію, яку Савоини обговорював з деякими росіянами, метою якої було фінансування кампанії партії «Ліга Півночі» на виборах в Європарламент під прикриттям операції з постачання палива. The Insider, Bellingcat і BuzzFeed вдалося ідентифікувати двох російських учасників зустрічі і з’ясувати, яке відношення вони мають до російським властям.
Угода, в результаті якої «Ліга Півночі» повинна була отримати кілька десятків мільйонів доларів, обговорювалася в московському готелі «Метрополь» 18 жовтня 2018 року. В ході розмови Савоини, судячи з аудіозаписи, постійно обіцяє надавати підтримку Росії і говорить про спільних цінностях Кремля і європейських крайньо-правих.
На аудіозаписі чути голоси трьох росіян, які в процесі обговорення схеми фінансування уточнюють, що їм знадобиться підтримка Володимира Плігіна (екс-депутата і радника В’ячеслава Володіна) і якогось «віце-прем’єра» (імовірно, Дмитра Козака).
Маттео Сальвини
Нам вдалося ідентифікувати двох з трьох російських учасників зустрічі — це Андрій Юрійович Харченко (офіційно виступає як представник Євразійського руху і соратник Олександра Дугіна) та Ілля Андрійович Якунін — менеджер, який працював у різних компаніях, пов’язаних з державними інвестиціями. Цікаво, що за день до зустрічі в Метрополі Савоини зустрічався з Олександром Дугіним (що підтверджується фотографіями), в той час як сам Сальвини, згідно з повідомленнями італійської преси, зустрічався з Дмитром Козаком в офісі Плігіна. Сам Плігін в розмові з The Insider заявив, що не збирається коментувати зустріч в Метрополі, так як «не має ніякого відношення до цих людей». Але це неправда. З 2002 по 2016 рік Ілля Якунін відповідав за іноземні інвестиції в компанії Агентство прямих інвестицій, контрольованої ТОВ «Резервтрастком», співзасновником і акціонером якої є Плігін. Плігін, в свою чергу, має давні зв’язки з Дмитром Козаком, ще в 1993 році вони разом заснували юридичну компанію ЮСТ. Козак же знайомий з Путіним ще по пітерської мерії і був головою виборчого штабу Путіна в 2004 році.
Другий ідентифікований учасник зустрічі — Андрій Харченко — більш загадковий персонаж. Хоча він і подається учасником дугинского Євразійського руху, ні прес-служба руху, ні давні учасники руху, з якими поговорив The Insider, не змогли згадати це ім’я. Також ні в яких базах даних Харченко не значиться як власник чи менеджер будь-яких компаній, тому що він офіційно заробляє на життя — неясно. Він народився в 1980 році в Азербайджані, через 15 років отримав російське громадянство, потім захистив кандидатську з філософії — його опонентом на захисті був Дугін (137-сторінкова дисертація уродженця Азербайджану критикує вільне переміщення людей і пояснює, чому робити селфи аморально).
Харченко супроводжував Дугіна в багатьох закордонних поїздках, включаючи поїздку в Туреччину в 2016 році, де вони зустрілися з рядом турецьких політиків, після чого їм навіть вдалося привезти деяких з них (включаючи двоюрідного брата Ердогана Мехмета Мутлу) в Крим. Цікаво, що при перельоті в Туреччину Харченко використовував службовий паспорт, хоча, нагадаємо, в одній з баз даних він не значиться як чиновник або співробітник держкорпорації.
Одним із супутників Дугіна і Харченко в ході поїздки в Туреччину став екс-депутат Олег Лебедєв. Лебедєв співпрацює з РІСІ (аналітичний центр Служби зовнішньої розвідки) і має тісні зв’язки з відомим Костянтином Малофєєвим. Раніше The Insider вже писав, що співробітники СЗР часто використовують різні недержавні організації як привід для зарубіжних поїздок. Детальніше про це — нижче.
6. Мерія Москви виклала у відкритий доступ адреси більш ніж тисячі співробітників СЗР. Серед них виявилися депутати, журналісти і релігійні діячі
Читачі The Insider знають, наскільки недбало російські спецслужби ставляться до своєї конспірації. Так, наприклад, відкрито продається базі боржників за кредитами виявляються співробітники засекречених підрозділів ФСБ, а в базі ГИБДД можна знайти всі персональні дані сотень співробітників ГРУ. Як з’ясував The Insider, СЗР виявилася ще більш прозорою організацією: у відкритому доступі на офіційному сайті мерії Москви можна виявити адреси відомчих будинків Служби зовнішньої розвідки, де отримали квартири кілька тисяч офіцерів. Щоб отримати дані, не потрібні навіть ніякі доступи до баз, будь-який бажаючий може абсолютно офіційно отримати інформацію про власників квартир, через Росреестр. Всі ці дані доступні вже багато років, і не схоже, щоб влада були цим стурбовані. The Insider вивчив кар’єри мешканців цих будинків і виявив, що долі деяких з них склалися дуже незвично: хтось став депутатом, хтось — відомим журналістом, нафтовиком, банкіром, або навіть кришнаитом, членом Російського союзу Євангельських християн-баптистів і Російського суспільства Ордена тамплієрів.
7. Чий Крим. Як друзі Путіна і сім’я Сергія Аксьонова заробляють на півострові
Відразу після анексії Криму почалася масова експропріація українських підприємств та інфраструктури півострова. За минулі році ейфорія у місцевих жителів і росіян вже вляглася, якщо не вважати вузькою, але дуже активної групи бенефіціарів, найбільших російських олігархів, чиї обороти в кримській економіці сягають сотень мільярдів рублів. Основні привілеї отримали найближчі друзі Путіна. Так, «Стройгазмонтаж» Аркадія Ротенберга уклав держконтракти на суму 275 млрд рублів. Банк «Росія» Юрія Ковальчука і Миколи Шамалова збільшує активи завдяки військовим і кримським бюджетникам. Військове керівництво теж не обійшли стороною. Наприклад, фірми генерала Володимира Зарицького скуповують йдуть з молотка здравниці на південному березі. Андрій Васильєв підрахував, хто і як заробляє на Крим.
Тим часом, Сергій Аксьонов, який став після анексії главою Республіки Крим, стрімко багатіє. Як з’ясував The Insider, влітку 2014 року він оформив на тещу квартиру за 400 млн рублів в елітному районі Москви на Пречистенською набережній, на яку жителю півострова з середньою зарплатою довелося б збирати тисячу років. Аксьонов подбав і про інших своїх родичів — його дружина, діти та зять заробляють на приватизацію держвласності і посередництва при оренді торгових площ. Наприклад, син кримського керівника влади передали у володіння історичний особняк. The Insider описує деякі з схем заробітку головною сім’ї Криму.
8. Губернатор-троль. Як Пригожин і Ковальчук зробили з Беглова главу Санкт-Петербурга
3 жовтня 2018 року Путін звільнив від обов’язків губернатора Петербурга мовчазної Георгія Полтавченко і призначив на його місце Олександра Беглова. Політична кар’єра будівельника Беглова почалася в 1989 році, тоді він став керівником сектору в соціально-економічному відділі Ленінградського обкому КПРС. На початку 1990-х він пішов у приватний сектор, ставши головним інженером і співвласником німецько-російського будівельного підприємства «Мелазель» (пізніше воно змінило назву на «Олімпія-2000»). З боку Німеччини засновником була компанія «Азельборн». Реєстрацію фірми проводив комітет із зовнішніх зв’язків Санкт-Петербурга, який тоді очолював Володимир Путін. У 2012 році доктор наук Бєглов став повпредом в Центральному федеральному окрузі. В кінці 2017 року його переміщують у Північно-Західний округ — можливо, вже до цього часу його приміряють до посади губернатора. Вся ця неймовірно успішна кар’єра для людини, яка нічим не видає свої здібності керівника, була б неможлива без впливових знайомих. І такі у Беглова дійсно є.
Один з них — кримінальник-рецидивіст Євген Пригожин, судимий за крадіжки, шахрайство і втягнення неповнолітніх у проституцію. Сьогодні Пригожин більш відомий як «кухар Путіна» (він організовує кремлівські обіди), спонсор ПВК Вагнера і власник найбільшої фабрики тролів. Пригожин особисто знайомий з Путіним і багатьом йому зобов’язаний. Інший — «касир Путіна» Юрій Ковальчук, партнер Путіна по кооперативу «Озеро», співвласник найбільших російських телеканалів і газет.
Ключовою фігурою в команді Беглова стала Любов Совершаева — саме вона сьогодні відповідає за його виборчу кампанію і за політику в цілому. Совершаева — людина Ковальчука, вона колись займалася його медіабізнес (П’ятий канал, Національну медіагрупу) і представляла в останні роки його інтереси у північно-західному полпредстве. Совершаева знайома і з Путіним особисто — вона починала кар’єру в пітерської мерії, і не де-небудь, а в комітеті управління міським майном (КУГИ), з яким пов’язані найгучніші корупційні історії Петербурга 90-х. У КУГИ Совершаева працювала з 1991 по 1996 рік, саме в цей період відбулася скандальна приватизація петербурзького головного активу — морського порту, в результаті чого основним акціонером порту виявився офшор Nasdor Incorporated з Ліхтенштейну, контрольований Тамбовско-Малышевской ОЗУ (детальніше про активи тамбовських в Петербурзі читайте в матеріалі «4% Путіна. Як близькі до Кремля кримінальні авторитети відмивають нафтові гроші в Монако»). Після приватизації 29% акцій порту належало петербурзької мерії, ще 20% — Минимуществу. Ось тільки 29% міських властей не були голосуючими — як вважалося, через «технічну помилку» при приватизації. Газета «Новий Петербург» писала з посиланням на заяву начальника управління по нагляду за виконанням законів прокуратури Санкт-Петербурга Миколи Фатнева, що за «помилку» була відповідальна саме Любов Совершаева.
Совершаева чергувала роботу чиновника (вона була віце-губернатор Ленобласті, працювала в полпредстве на початку двотисячних і повернулася туди в 2013-м) з роботою в приватному секторі на структури Ковальчука. Близькість Совершаевой до Ковальчуку має і географічний аспект: один з будинків в котеджному селищі біля курорту «Ігора» під Петербургом належить Совершаевой, в іншому проживає дочка Беглова Ольга Кудряшова, ще один котедж належить самому Юрію Ковальчуку. До речі, Кудряшова також володіє квартирою на Готівкової вулиці, яку вона, як зазначав The Bell, придбала у родичів Ковальчука. Сім’я Совершаевой також надзвичайно успішна у бізнесі — її чоловік, дочка і зять є співвласниками безлічі десятків компаній у різних галузях. Деякі з цих компаній заробляють в тому числі і на держзакупівлі. Любов Совершаеву називають одним з головних ідеологів команди Беглова. Ще працюючи в полпредстве, вона узгоджувала майже всі дії петербурзьких чиновників, які так чи інакше стосувалися регіональної політики і виборів. Тепер вона здійснює координацію виборчої кампанії Беглова, зустрічається з представниками Адміністрації президента та координує дії розрізнених штабів.
За відпрацювання негативу та інші медійні аспекти в штабі т.в.о. губернатора відповідає колишній нашист, а нині політтехнолог Ярослав Ігнатовський, що входить в команду Євгена Пригожина. За даними «Комерсанта», до цього Ігнатовський брав участь також у координації африканського проекту Пригожина, коли в ряд країн Центральної Африки були відправлені пітерські політтехнологи, щоб через участь у виборах просувати фінансові інтереси пов’язаних з Пригожиним видобувних компаній (проект цей, правда, по більшій частині провалився).
Одним з важливих пунктів в роботі Пригожинского штабу став чорний піар проти Навального. По суті, Бєглов став одним з пригожинских тролів, що озвучують те, що зазвичай писали у своїх коментарях тільки пригожинские співробітники з «фабрики» на вулиці Савушкіна. Незабаром після візиту Навального в Петербург Бєглов закликав берегти місто від приїжджих політиків: «Зараз збирається різне вороння: «ось ми прийдемо, ми вас навчимо». Чому ви навчіть нас? Ми самі з вусами. Не треба нас вчити. Дивно, що хтось приїде і буде нас вчити розвивати місто». Одночасно з цим пригожинцы стали поширювати фейк про те, що Навальний зустрічався з Пригожиним (очевидно розраховуючи на те, що зустріч із злочинцем-рецидивістом дискредитує Навального). Симбіоз Пригожина та Беглова досяг такої стадії, що вже незрозуміло — це Бєглов використовує ресурси пригожинских тролів для передвиборчого піару або, навпаки, Пригожин використовує Беглова для озвучення своєї порядку.
9. У бізнес-класі з мішком на голові. Як Росія викрадає таджицьких опозиціонерів і видає режиму Рахмона
У 2012 році відносини Росії і Таджикистану сильно зіпсувалися, так як Душанбе запросив непомірно високу плату за оренду 201-ї російської військової бази. У цей період Москва почала активну підтримку таджицької опозиції, дозволивши їй діяти на території Росії. Через пару років питання з базою було вирішено, країни помирилися, а для таджицької опозиції почалися важкі часи. Росія стала викрадати і без будь-яких судових рішень видавати таджиків режиму Рахмона, причому іноді, всупереч усім законам, видавали і російських громадян. Тих же, хто ховався в Європі, російські влади виманювали на територію Росії (використовуючи при цьому людей, відомих як опозиційних російських активістів, таких як Микола Миколаїв), щоб викрасти і передати в Таджикистан. Одного з викрадених — Шарофиддину Гадоеву — вдалося повернутися в Європу. Серед іншого він розповів про свою зустріч з Миколою Патрушевим, який, за визнанням Гадоева, грав основну роль у виманюванні таджицьких опозиціонерів. The Insider і Bellingcat поспілкувалися з багатьма учасниками подій і з’ясували, як лідерів таджицької опозиції виманювали на «зустріч з Путіним», як активістів вивозили в Таджикистан в труні під виглядом трупів і як в Європі таджицькі спецслужби збирають на лідерів опозиції інтим-компромат.
10. «Схильний віддати голос за 1,5 млн євро». У листуванні Капкова виявилися свідоцтва підкупу чиновників ФІФА для проведення ЧС в РФ
Telegram-канал Black Mirror виклав фрагменти зламаної листування колишнього голови департаменту культури Москви Сергія Капкова. Деякі з цих листів від 2010 року (тоді Капков ще був депутатом Держдуми) розкривають методи, якими російські влади обробляли чиновників ФІФА, щоб схилити їх до згоди на проведення Чемпіонату світу з футболу в Росії в 2018 році.
Ось, наприклад, лист від 15 березня 2010 року з темою «досьє на чиновників ФІФА», відправлене заступником гендиректора оргкомітету «Росія-2018» Олександром Джорджадзе. У листа було три адресата: Капков, Аркадій Дворкович і помічник Ігоря Шувалова Олександр Плутник (Шувалов, мабуть, і був основним одержувачем, так як додавався до листа файл називається исполком-ФИФА_Шувалову.doc (оригінал файлу на прохання The Insider власники Telegram-каналу переслали редакції). У файлі міститься досьє на кожного члена виконкому і пропозиція, як саме його варто обробляти. Скажімо, голос Франца Беккенбауера пропонується придбати через «щедру винагороду» його радника, а на Мішеля Платіні впливати через комерційних партнерів УЄФА.
На Британця Джеффа Томпсона рекомендується впливати через цінні подарунки дружині, кіпріота Маріос Лефкаритиса рекомендується купити за 1,5 млн євро, на корейця Монг-Юнга Чунга пропонується впливати через його бізнес, а Вораві Макуді може погодитися і на пряму фінансову винагороду. Підкупити пропонується і Рейналда Темарі з Таїті, і камерунця Ісса Хаят, і нігерійця Амоса Адаму. Для підкупу аргентинця Хуліо Грондона пропонується використовувати компанію «Ренова», а Джек Уорнер з Тринідад і Тобаго, на думку членів оргкомітету, проголосує за країну, яка запропонує більше.
В іншому документі з тієї ж листування (оригінал також є в розпорядженні редакції The Insider), уточнюється, що для успіху російської заявки «необхідно встановити контакт з довіреними особами членів Виконкому, а також визначити в російській бізнес-еліті осіб, чиї комерційні інтереси перетинаються з інтересами членів Виконкому, деякі з яких є великими бізнесменами». Також пропонується впливати на керівництво ФІФА через спонсорів асоціації і спробувати вплинути на Блаттера через його племінника, чия компанія володіє телевізійними правами ФІФА.
У третьому документі — «Взаємодія з членами Виконкому ФІФА», трохи більше подробиць про пропонованих хабарі, наприклад, голос Беккенбауера пропонується купити за 3 млн євро. (в дійсності Беккенбауер коштує ще дорожче, адже в разі перемоги йому потрібно було доплатити ще 1,5 млн євро)
11. Немовлята за 300. Як The Insider купував дітей під виглядом педофіла
Офіційна процедура усиновлення в нашій країні недосконала, довга і часто принизлива. Зате в інтернеті купити немовляти може будь-хто, у кого є кілька сотень тисяч рублів. Кореспонденту The Insider Вірі Рябицкой вдалося домовитися про купівлю дитини в соцмережі «ВКонтакте», створивши очевидно підозрілий профіль.
Павлу Саричеву 43 роки, але виглядає він молодшим. Живе в Твері, хоча сам з Далекого Сходу. У чоловіка своя фотостудія, стабільний дохід. Він не одружений і не збирається, зате хоче усиновити дітей. Опіка дивиться на нього з підозрою: а навіщо холостяку за 40 чиїсь малолітні діти? Та ще з такою професією? Павло довго пояснювати не звик і шукає, як опіку минути. І знаходить.
У телефонній розмові з агентом з «усиновлення», представившимся Едуардом (він веде листування з покупцями від імені «Онклиник Парадайз»), Павло дізнається, за якими схемами він може стати батьком в обхід встановлених законом процедур. Їх дві для чоловіків і трохи більше для жінок. Його варіанти: лобіювання інтересів опіки або запис батьком дитини, від якого відмовляється жінка. «Сума 300 тисяч рублів і вище, середнє арифметичне у нас 300-450 тисяч рублів», — так Едуард оцінює роботу цілої команди, в якій він складається, колеги-агенти, працівники медустанов, судів і, звичайно, породіллі.
У Павла такі гроші є. Йому не подобається тільки те, що потрібно надати довідки про психічне здоров’я, коли суд буде встановлювати опікунство. Взагалі-то у Павла не все в порядку. Він схильний до депресій і діти його цікавлять підозріло сильно. Але для Едуарда це не проблема, є гроші — будуть діти. Хороша новина в тому, що Павла Саричева не існує, є тільки фейковий профіль «ВКонтакте».
Едуард, з яким розмовляв вигаданий Павло з Твері, запропонував йому наступну робочу схему: вагітна жінка, яка після пологів не хоче залишати дитину, виходить на агентів. Вони вивчають її особистість, здоров’я, соціальне становище. Якщо все влаштовує замовника, обумовлюються умови, головна з яких — виносити дитину і вказати в якості батька замовника. Поки жінка вагітна, агенти стежать, щоб вона ні в чому не потребувала — за рахунок замовника. З породіллі беруть розписку, що вона взяла у замовника гроші в борг. «Все це робиться з психологічними вивертами», щоб убезпечити клієнта, пояснює Едуард. Після пологів жінка підписує відмову від батьківських прав, який запевняють у нотаріуса.
Є у агентів пропозиції і тільки для жінок. Для таких, як ще одна віртуальна усыновительница — Уляна Устінова з Стрельни. Вони з чоловіком не можуть мати дітей, а опіці не подобається інвалідність чоловіка. Тому Уляна теж виходить на Едуарда через «ВКонтакте», а потім спілкується з ним. Дівчині агент пропонує таку схему: породілля надходить в пологове відділення і сповіщає лікарів, що збирається відмовитися від дитини. На цій стадії агентам надходить сигнал від партнерів-працівників медустанови. Ситуацію беруть під контроль. Після пологів жінці оформлять підроблену виписку — вона покине лікарню без опіки, психолога і суду. В цей час в пологовий будинок екстрено надходить замовниця, якій нібито потрібно народжувати. Потім вона покидає стіни пологового будинку з дитиною, який за документами її син або дочка. Наївні питання Уляни про те, наскільки це все безпечно, не приїде за ними поліція і чи не обдурять її, Едуарда нервують. «Я вам кажу такі речі, а ви питаєте, чи ми будемо підписувати договори? Якщо ви ще не зрозуміли суті, скоро зрозумієте», — відповідає агент.
З розмов Уляни і Павла з Едуардом вдається з’ясувати вартість послуг: від 250 тисяч до 7 млн рублів. Вартість залежить від регіону (розвинутий/нерозвинений, центр або провінція) і набору характеристик дитини: стать, національність, здоров’я, аж до кольору очей. Чим більше вимог, тим довше пошук і вище ціна. У агентів є «свої» пологового будинку, з якими налагоджені зв’язки. Найближчий до Уляні з Стрельни пологовий будинок може опинитися, за словами агента, в Тулі.
12. Кухар-отруйник. Як контррозвідка ФСБ і СК ловила компанії Пригожина на антисанітарію і крадіжці
В останні місяці тема отруєнь в школах, що обслуговуються компаніями Євгена Пригожина (відомого як «кухар Путіна») не втрачає актуальності. Минулого тижня стало відомо, що Россільгоспнагляд виявив численні порушення у пов’язаної з Пригожиним компанії «Московський школяр», серед іншого поставки прострочених продуктів і порушення правил виробництва, перевезення і реалізації продукції. А в лютому СК порушив кримінальну справу стосовно пригожинского «Конкорда» з приводу постачання в дитячі сади Москви продуктів харчування, що не відповідають вимогам безпеки. Цьому передувала спалах дизентерії в московських дитсадках і школах. В одній тільки школі № 2051 і дитячому саду при ній з симптомами важкого кишкового розладу госпіталізували 70 дітей.
Останні інциденти, проте, були далеко не єдиними. Вивчивши листування Пригожина, зламану в 2014 році, The Insider переконався в тому, що отруєння військовослужбовців були настільки частими, що Пригожиним контррозвідка зацікавилася ФСБ. Крім того, Слідчий комітет неодноразово ловив пов’язані з Пригожиним компанії на шахрайстві — обсяг їх послуг виявлявся меншим, ніж було прописано в договорі. Це дозволяє зрозуміти, звідки у «кухаря Путіна» взялися кошти на фабрику тролів і ПВК.
Інциденти з отруєнням можуть статися у кожній кейтерингової компанії, але не завжди їх масштаб і кількість так вражають. Раніше преса звертала увагу лише на окремі випадки, як, наприклад, отруєння курсантів МНС, про який писала «Нова газета». Вночі 22 квітня 2011 року 207 курсантів Уральського інституту державної протипожежної служби МНС Росії у важкому стані доставлені в міські лікарні. Пізніше СКР по Свердловській області порушило щодо інциденту кримінальну справу у відношенні компанії «Медбуду», яка, як тоді вдалося встановити «Новій газеті», пов’язана з Пригожиним. У пошті Пригожина дійсно є документ, який свідчить про те, що тоді цю справу вдалося зам’яти:
В його поштою є і десятки інших документів «Медстроя», що підтверджує його зв’язок з цією компанією, хоча сам він її заперечує.
Були й інші епізоди, які потрапляли в пресу. Так, наприклад, у вересні 2013 року відбулося інше масове отруєння військовослужбовців — 15 осіб з навчального центру міста Острогозьк були госпіталізовані до Воронежа з ознаками харчового отруєння. Військова прокуратура встановила, що причиною стали порушення в технологічних процесах приготування їжі, допущені пов’язаної з Пригожиним компанією «Харчовик».
А в серпні 2012 року місцеві ЗМІ повідомили про отруєння ні багато ні мало 360 солдатів у забайкальському Каштаке. За харчування у військових частинах там відповідала пригожинская «МТЦ». Цікаво, що під повідомленням про отруєння відразу з’явилося безліч коментарів неповторною стилістикою пригожинских тролів, які повідомляли, наприклад: «Справжній солдат і в вогонь, і в воду і мідні труби пройде. А тут якісь кволі пішли армійці. Кілька сотень взяли і звалилися нібито з отруєнням. Ну-ну, косять від служби». Цікаво, що трохи пізніше стосовно двох командирів військової частини № 30672 в Забайкаллі було порушено кримінальну справу: вони обдурили державу більше, ніж на 6 млн рублів, сильно завищуючи кількість добових норм харчування при підписанні акту прийому-здачі послуг зі все тієї ж пригожинской «МТЦ» (докладніше про подібних махінаціях Пригожина нижче).
Але далеко не всі випадки масових отруєнь стали надбанням громадськості. З листування Пригожина, зламаної в 2014 році, видно, що отруєнь було так багато, що Пригожиним зацікавилася військова контррозвідка ФСБ, покликана боротися з підривною діяльністю у військах.
До пояснювальної записки додається і статистика:
Ця вражаюча статистика масових отруєнь стосується лише військових і не включає в себе школи, дитсадки та інші організації, а також не включає й інші юридичні особи, які де-факто пов’язані з Пригожиним.